Кендзьор Ярослав Михайлович
Яросла́в Миха́йлович Ке́ндзьор (нар. 12 липня 1941, Солонка, Пустомитівський район, Львівська область) — український політик правого спрямування. Народний депутат України шести скликань. Учасник дисидентського руху в УРСР.
Ярослав Кендзьор | |
![]() | |
![]() | |
![]() |
Цитати
ред.Верховна Рада ІІ скликання, яку обирали в березні 1994 року, оговтавшись від ГКЧПістського страху, що їй уже нічого не загрожує, 18 жовтня 1994 року скасувала всі ці три ухвали Президії Верховної Ради від серпня 1991 року. І партія знову отримала друге дихання. Новий голова фракції КПУ, генеральний секретар компартії України Петро Симоненко торжествував. |
Визріло багато питань, і Конституційній комісії треба серйозно попрацювати. Я ввійшов у політику в далекі 1960-ті, відбув шість каденцій у Верховній Раді. Таких депутатів є кілька, і мені соромно читати 10 статтю, де є потурання російській мові. Треба негайно це змінити. Я сумніваюся, що ця Верховна Рада може це зробити, але загалом це можна змінити за дві сесії. |
Виник серйозний конфлікт між президентом і головою Верховної Ради – Леонідом Кучмою та Олександром Морозом. Стара Конституція УРСР була розбалансована, всі функції гілок влади чітко не виписані. В країні вирувала економічна криза. Державі доконечно потрібна була нова Конституція. Але вийти на її ухвалення в 1994 і 1995 роках ніяк не виходило, бо в кожного було своє розуміння, через персональний склад Верховної Ради. Ліву частину парламенту влаштовувала Конституція УРСР з мінімальними правками. |
Війна мусила бути. Мені здається, що дуже влучно про це сказав Чорновіл. Коли ми покинули сесійну залу, то зайшли в ресторан, що поруч із ВР. Кожен вставав і проголошував тост. Усі щасливі, говорили, що ми молодці, що без жодної краплини крові здобули незалежність, відновили її. І от уже близько опівночі встав Чорновіл і сказав, що поділяє нашу радість і теж тішиться, що ми зробили велику справу, але є історична практика, яка проявляється в абсолютній більшості випадків, стає аксіомою – що свобода, незалежність, здобута без жодного пострілу, в такий спосіб не цінується і є дуже вразливою. |
Держава була просто паралізована. Щоб хоч якось виписати функції та повноваження гілок влади і запустити державний механізм, президент Кучма вніс у грудні 1994 року на голосування Верховної Ради проєкт закону «Про владу», щоби Кабінет міністрів, Верховна Рада, президент знали свої функції, обов’язки і відповідальність. Цей закон мав працювати до ухвалення нової Конституції. |
Доконечно потрібно було ухвалити нову Конституцію. В той час було багато турбулентностей, які відволікали від серйозної планомірної роботи Конституційної комісії. Економічна криза, вимога зміни уряду Фокіна, вимога дострокових виборів Верховної Ради і президента. |
За оцінками західних політологів і аналітиків, українська Конституція була дуже прогресивним документом на той час. Такі оцінки були від усіх європейських інституцій. |
Зміни потрібні і в державному устрої, бо відбулася територіальна реформа місцевого самоврядування, перейменування областей. Особливо варто підсилити європейські напрямки розвитку України, що ми закладаємо в Основному Законі. |
Ми врятували символіку, але ввели троянського коня, визнавши і узаконивши конституційно Автономну Республіку Крим, яка в проєкті була просто Кримською автономією. В підсумку отримали 321 голос. |
Моє покоління, переважна більшість, і ті люди, які добре знають історію московії та взаємини московії зі своїм сусідом – Україною, були переконані, що війна буде. Був переконаний у цьому і В’ячеслав Чорновіл. |
Після всіх зусиль, дискусій, сварок і важелів впливу, які мав Кучма як глава держави, мав впливи на промислову сферу, аж 18 травня 1995 року Верховна Рада з проблемами, але знайшла 226 голосів і ухвалила цей закон. Однак цей закон не міг набути чинності, тому що йому треба було «розчистити дорогу» для реалізації, змінити кільканадцять статей старої радянської Конституції. А для цього потрібно було 300 голосів. |
По суті, за те, що ми маємо саме цей герб, гімн і прапор, ми заплатили Кримом. Ми заклали «бомбу», хоча розуміли, що колись вона неодмінно вибухне. Перша сепаратистська «пожежа» сталася там уже в 1992 році під час розділення Чорноморського флоту. Друга «пожежа» виникла в 1995 році, коли президентом АРК був Мєшков, який намагався організувати псевдореферендум для проголошення відділення від України. У 2003 році був конфлікт із росіянами через острів Тузла. Ну і в 2014 році відбулася анексія півострова[1]. |
Пригадую, як ми сушили мізки, скільки розмов було про те, як вийти на ухвалення нової Конституції. Радикальна група комуністів на чолі з Віктором Мойсеєнком зареєструвала свій проєкт Конституції, яка підкреслено російською мовою називалася Конституция Украинской Советской Социалистической Республики. Він, по суті, переписав усю колишню конституцію – радянської України, і все. |
Прийняття Конституції було завершальним етапом проголошення незалежності, їх неможливо розглядати окремо. Конституція – це продовження формування держави. |
Процес роботи Конституційної комісії затягували з різних причин. Ми дійшли до дуже неприємного стану: минав рік за роком, уже всі практично колишні радянські республіки, які відновили свої держави, спромоглися ухвалити нові конституції, лише ми, українська Верховна Рада, затягнули цей процес завершення українського державотворення. |
Щоби зрозуміти, в яких умовах ухвалювали нову Конституцію України, варто знати передісторію. На початку 1992 року була створена Конституційна комісія, тому що є незалежна держава і, ясна річ, їй потрібен «паспорт», тобто Конституція. Її створили після президентських виборів і референдуму на підтвердження Акта проголошення незалежності. |
30 травня від імені восьми фракцій Віктор Омеліч виступив з трибуни Верховної Ради з узгодженою заявою про готовність восьми фракцій підтримати проєкт закону «Про владу», який вніс Кучма, щоб обійти зміни до старої Конституції, бо 300 голосів ми все одно не набирали. |
Примітки
ред.